Tekstityksen versionumero: 1.2 Päiväys: 03.06.2009
Suomennos: DickJohnson, jazzzombie, Greff, unltd, myttyli, dangerous, -
Newton, subtitles, Snagglepuss, TolskiPannahinen ja VierasTalo
Oikoluku: DickJohnson
- Mitä sinä teet? - Opiskelen näyttelijäksi. Entä sinä?
Olen satamatyöläinen.
- Et varmaankaan. - Kyllä vain.
Ensi maanantaista lähtien teen tosin jotain hieman hienompaa.
- Mitä? - Kahvilan yömyyjän töitä.
En tarkoita rahan ansaitsemista. Mistä olet kiinnostunut?
Kultaseni, jos joudun vastaamaan tuohon, -
kyllästytän meidät takuulla kuoliaaksi puolessa tunnissa.
Luojan kiitos, se on ohi.
Se Laurelin näyttelijöiden debyytistä.
Tyttö oli todellinen pettymys.
- Frank! Se oli oikein hienoa. - Kiitos paljon, rouva Givings.
En voi kertoakaan, kuinka paljon nautimme siitä. Vaimosi on hyvin lahjakas.
Välitän viestin hänelle.
- Frank! - Hei.
Hän on tuolla. Olen valmiina drinkille.
Hetken päästä.
April? Kultaseni?
- Hei. - Hei.
Oletko valmis lähtemään? Puhdistan vain kasvoni.
Se ei tainnut olla mikään varsinainen riemuvoitto.
Eipä kai.
- Olen valmis aivan pian. - Ei kiirettä.
Tekisitkö palveluksen?
Milly ja Shep tahtoivat lähteä kanssamme ulos.
Sanoisitko, ettemme pääse? Kerro vaikka jotain lapsenvahdista.
Sanoin jo, että voimme lähteä. Näin heidät juuri ja sanoin niin.
Sanoisitko heille, että erehdyit? Sen pitäisi olla riittävän yksikertaista.
- Eikö se ole hieman töykeää, April? - Kerron heille itse.
Rauhoitu. Kerron heille.
Olit tosiaankin ainoa henkilö siinä näytelmässä.
Kiitos.
Emme vain olisi saaneet antaa sinun mennä siihen.
Täysiä amatöörejä. Sinä sentään opiskelit.
- Voisimmeko olla puhumatta siitä? - Toki.
En vain tahdo, että tunnet olosi pahaksi. Se ei ole sen arvoista.
On tarpeeksi paha, että joutuu asumaan näiden ihmisten seassa...
- Mitä sanoit? - Sanoin "aivan".
Voisitko vain olla puhumatta siitä, ennen kuin teet minut hulluksi?
Mitä sinä teet?
April, kultaseni, puhutaan tästä.
- Frank, älä tee tuota. - Älä viitsi.
Älä koske minuun. Anna minun vain olla!
Liikkeellä näyttää olevan huomattavan paljon sontaa.
Tahtoisin vain selvittää muutaman asian.
Numero yksi: ei ole syytäni, että näytelmä oli huono.
Numero kaksi: ei taatusti ole syytäni, ettei sinusta tullut näyttelijää.
Mitä nopeammin pääset sen saippuaoopperan yli, sen parempi molemmille.
Numero kolme: en sovi tyhmän, tunteettoman lähiömiehen rooliin.
Olet yrittänyt tarjota minulle sitä paskaa tänne muuttamisestamme saakka.
En taatusti ala siihen. Numero neljä... April?
April!
April. Mitä hittoa sinä teet? Palaa autoon.
Ei, tulen aivan pian. Anna minun olla tässä hetki.
Pirulauta.
April, voimmeko vain palata autoon puhumaan tästä, -
- valtatiellä 12 juoksentelun sijaan? - Enkö jo sanonut, etten halua puhua siitä?
Yritän vain olla mukava, luojan tähden.
Kuinka ystävällistä sinulta. Kuinka hirvittävän ystävällistä.
- Hetkinen. En ansaitse tätä. - Olet aina niin ihanan tarkka -
- sen suhteen, mitä ansaitset tai et. - Odota. Odota nyt!
April, kuuntele minua! Tällä kertaa sinä et selviä -
vääntelemällä sanojani. Juuri tällä kertaa, -
- tiedän olevani oikeassa. - Olisitpa jäänyt kotiin.
Tiedätkö, mikä olet tuollaisena, April? Olet sairas. Todellakin.
- Olet sairas! - Tiedätkö, mikä sinä olet?
- Olet ällöttävä! Et huijaa minua, Frank. - Niinkö?
Vaikka sait minut tähän ansaan, et voi saada minua tuntemaan, mitä haluat!
- Sinäkö ansassa? - Niin!
- Jeesus sentään, älä naurata! - Minä!
Senkin säälittävä, harhainen pikkupoika! Katso itseäsi.
Katso itseäsi ja kerro, kuinka millään ilveellä voit kutsua itseäsi mieheksi?
Perhana! Jessus!
Älä katso minua noin, April.
Voisimmeko nyt mennä kotiin?
15. kerros.
Tarvitsen tänä aamuna apuasi, ystäväni.
Seuraavien tuntien ajan saat varoittaa Bandyn lähestymisestä, -
ja saattanet joutua toimimaan näköesteenä, jos satun oksentamaan.
- Olo on niin paha. - Hyvää huomenta, Jack.
Siinä ei ole mitään hyvää, voin vakuuttaa.
Tiesin sillä hetkellä, kun astuitte junasta, mitä etsitte.
Pientä ja uusittua latoa tai tallia.
On ikävää kertoa teille, ettei sellaisia ole enää saatavilla.
Älkää silti menettäkö toivoanne.
Täällä on eräs paikka, jonka haluan näyttää teille.
Se ei kovinkaan haluttu lähiympäristönsä vuoksi.
Kuten näette, Crawford Road on pääosin betoniharkkomaisia, -
lava-automaisia taloja täynnä. Putkimiehiä, kirvesmiehiä, -
sellaista paikallista pikkuväkeä. Lopulta...
Lopulta se johtaa Revolutionary Roadille, joka on paljon mukavampaa seutua.
Paikka, jonka haluan näyttää, on suloinen pieni talo suloisessa ympäristössä.
Yksinkertaiset ja selvät linjat, hyvät nurmet, loistava lapsille.
Se on seuraavan mutkan takana.
Nyt näette sen. Tuolla.
Tuo valkoinen. Eikö olekin suloinen?
Makaa pirteästi pienellä kukkulallaan.
Eikö olekin hurmaava?
Todellakin.
- Halusitteko tavata minut? - Tämä tuli sinulle Toledosta aamulla.
- Jo kolmas tässä kuussa. - Anteeksi. Luulin hoitaneeni...
En aio käydä tätä keskustelua uudelleen, Frank. Ymmärrätkö?
- Olin juuri syventymässä... - Maakuntien väki katsoo meitä ylöspäin.
Meidän täytyy olla tehokkaita. Tällainen edestakaisin heittely ei sovi kuvaan.
Se ei ole tehokasta. Eikö niin?
Aivan.
- Mistä oli kyse? - Toledosta.
Sivukonttorin johtaja haluaa uusitun esitteen konferenssiin Knox 500:sta.
"Se ei ole tehokasta. Eikö niin?"
Kuulostaa kivalta.
En edes tiedä, mitä Knox 500 tekee. Tiedätkö sinä?
Älä solvaa minua.
Jos katsot "toimettomien" kansiosta kohdan SP 1109:n alta, -
löydät kaikki kopiot, jotka lähetimme virastoon.
Siten voimme jäljittää sen alkuperäiseen lähtöpaikkaansa.
Toivottavasti et suunnitellut aikaista lounasta.
En. Ei ole vielä nälkä.
Hyvä. Tulen myöhemmin katsomaan tilanteen.
Tiedätkö mitä, Maureen? Olet onnekas, kun tapasit minut.
Kuinka niin?
Voinen opettaa sinua.
Knoxissa selviytyminen on eräänlaista taidetta.
Anna minun näyttää, mitä tarkoitan. Tarjoilija.
Toisitteko puhelimen ja kaksi martinia?
Klondike 5-55-66, kiitos.
Päivää, rouva Jorgensen? Frank Wheeler täällä.
Halusin vain sinun tietävän, että minun täytyi lähettää Maureen Grube -
"Visuaalisiin apuihin".
Tarvitsen häntä luultavasti koko iltapäivän. Aivan.
Samoin teille. Hyvää päivänjatkoa.
En ole edes kuullutkaan "Visuaalisista avuista".
Koska sitä ei ole olemassa.
Hei, Helen. Tule sisään.
En voi jäädä. Halusin vain tuoda nämä maksaruohon taimet -
sille sotkuiselle alueelle ajotien vieressä.
Tämä on kuin eurooppalainen meritähti, mutta näissä on pienet keltaiset kukat.
Se tarvitsee ensimmäiset viisi päivää vain pienen tilkan vettä.
Sitten huomaat sen kukoistavan.
Kiitos, Helen. Todella kilttiä sinulta.
Haluaisitko kahvia?
Voinko tehdä jotain puolestasi, Helen?
Melkein unohdin.
Haluaisin pyytää yhtä pientä palvelusta.
Se koskee poikaani, Johnia.
- Hän on ollut sairaalassa. - Otan osaa. Onko kaikki kunnossa?
Oikeastaan hän viettää vain hetken -
Pleasant Brookissa psykiatrisella osastolla.
- Ymmärrän. - Ei se ole mitään vakavaa.
Hän on vain hieman ylirasittunut.
Uupumus saattaa yllättää meistä jokaisen. Eikö niin?
Totta kai.
Loistava laitos. Hoidot tekevät hänelle ihmeitä.
He sanoivat, että iltapäiväulkoilu saattaisi tehdä hänelle hyvää.
Hän taitaa pitää ystäviäni hieman tavanomaisina.
Hän on matkustellut. Hän on väitellyt tohtoriksi matematiikassa.
Häntä voisi kai kutsua intellektuelliksi.
Hänelle tekisi todella hyvää tavata kaltaisenne nuoripari.
Tapaamme hänet mielellämme.
- Todellako? - Niin.
Mielellämme.
Kiitos, kultaseni.
Kiitos.
Minun täytyykin tästä lähteä.
Muistan sen päivän, kun astuitte junasta.
Ette olleet kuin muut asiakkaani. Olitte erilaisia.
Vaikutitte vain erikoisilta.
Toki olette sitä vieläkin.
Muista, vain tilkka. Minun pitää mennä.
Näkemiin.
Taisit juottaa minut pieneen hiprakkaan.
Tiedätkö, mikä päivä tänään on?
Maanantai.
Syntymäpäiväni. Täytän 30 vuotta tänään.
- Hyvää syntymäpäivää! - Kiitos.
Mikä sen keksimäsi osaston nimi olikaan?
"Visuaaliset avut."
Mikä vitsi!
Mikä vitsi.
- Haluatko kuulla oikean vitsin? - Kyllä.
- Isäukkoni teki töitä Knoxille. - Niinkö?
Hän toimi myyjänä Yonkersissa.
Kerran vuodessa hänellä oli tapana viedä minut kaupungille lounaalle.
Hetki oli tarkoitettu tärkeäksi. Elämänviisauksien jakamiseksi tavallaan.
- Hienoa. - Ei oikeastaan.
Minulla oli tapana istua siellä ja ajatella:
"Toivon todellakin, ettei minusta tule kaltaistasi."
Tässä sitä ollaan 30-vuotiaana Knoxin miehenä.
Voitko pistää paremmaksi?
Taisin pudota kärryiltä.
Isäsikö työskenteli Knoxissa?
Anteeksi, kaikki vain -
muuttuu epäselvemmäksi.
Mentäisiinkö haukkaamaan vähän raitista ilmaa?
Oletko sinä tässä kuvassa?
- Kyllä. Oletko ollut koskaan Pariisissa? - En ole koskaan ollut missään.
Ehkäpä minun on sitten vietävä sinut sinne.
Palaan sinne takaisin heti, kunhan saan mahdollisuuden.
Ihmiset ovat siellä eloisia. Eivät sellaisia, kuin täällä.
Tiedän vain sen, April, -
että haluan kokea asioita.
Todella kokea ne.
Miltä sellainen tavoite kuulostaa?
Frank Wheeler.
Luulen, että olet mielenkiintoisin koskaan tapaamani ihminen.
Et varmaan odottanut tätä, kun menit aamulla töihin?
En todellakaan.
Onko sinulla savuketta, Frank?
Tietysti.
Ole hyvä.
Voinko hakea sinulle drinkin tai jotain?
Ei kiitos, Maureen. Itse asiassa...
Alkaa olla jo myöhä. Minun taitaa olla parasta lähteä.
Juku, olet oikeassa.
- Myöhästyitkö junasta? - Ei se mitään. Menen seuraavalla.
Kuulehan, olet kiva.
Pärjäile.
- Frank. - Miksi olet laittautunut noin hienoksi?
Olen koko päivän ikävöinyt sinua ja haluan pyytää anteeksi.
Olen pahoillani siitä, miten olen käyttäytynyt näytelmän jälkeen.
Olen pahoillani kaikesta. Rakastan sinua.
Muu saa odottaa. Nyt, sinä -
- odotat vain tässä, että kutsun sinut. - Selvä.
No niin, Frank. Voit tulla sisään.
Paljon onnea vaan.
Paljon onnea, isä.
Paljon onnea vaan.
Hyvää syntymäpäivää, kulta.
- Rakastan sinua, isä. - Minäkin rakastan sinua.
Frank?
Mielessäni on pyörinyt eräs loistava idea.
- Olen miettinyt sitä koko päivän. - Kulta, mitä tämä kaikki on?
Tiedätkö, paljonko meillä on säästöjä?
Voimme elää puoli vuotta ilman tulojasi.
Talosta ja autosta saatavilla rahoilla voimme elää vielä pidempäänkin.
"Talosta saatavilla rahoilla"? Kultaseni, -
mistä sinä puhut? Missä me asuisimme?
- Pariisissa. - Mitä?
Olet aina sanonut, että se on ainoa paikka, jonne haluaisit palata, -
ja ainoa elämisen arvoinen paikka. Miksemme menisi sinne?
- Oletko tosissasi? - Kyllä. Mikä meitä estää?
Mikäkö estää? Voin luetella monia asioita.
Esimerkiksi, minkälaisen työn voisin saada?
Et saa minkäänlaista työtä, koska minä saan.
- Aivan, tietysti. - Älä naura minulle. Kuuntele hetki.
Tiedätkö, paljonko Euroopassa maksetaan valtioiden virastojen sihteereille?
- En tiedä. - Frank, olen tosissani.
- Luuletko minun pelleilevän? - Selvä. Minulla olisi vain muutama kysymys.
Ensinnäkin, mitä minä teen sillä aikaa, kun sinä tienaat rahaa?
Etkö tajua? Sehän koko jutun tarkoitus onkin.
Teet sitä, mitä sinun olisi pitänyt tehdä jo seitsemän vuotta sitten. Saat aikaa.
Ensi kertaa elämässäsi sinulla olisi aikaa miettiä, mitä oikeasti haluat tehdä.
Kun keksit sen, sinulla on aikaa alkaa tehdä sitä.
Kulta, suunnitelmasi ei vain ole kovin realistinen.
Ei, Frank. Nykyinen elämämme on epärealistista.
On epärealistista, että järkevä mies, -
työskentelee vuosi toisensa jälkeen työssä, jota ei voi sietää.
Hän tulee kotiinsa, jota ei voi sietää. Hänen vaimonsa ajattelee samoin.
Haluatko tietää, mikä on pahinta?
Täällä olomme perustuu siihen, -
että olemme erityisiä ja olemme kaiken yläpuolella.
Muttemme ole. Olemme samanlaisia, kuin kaikki muutkin.
Katso meitä. Olemme uskoneet samaan, naurettavaan harhakuvitelmaan.
Siihen, että elämästä täytyy luopua ja asettua aloilleen heti, kun saa lapsia.
Olemme rankaisseet toisiamme sen vuoksi.
Kuulehan, me päätimme muuttaa tänne. Kukaan ei pakottanut minua Knoxille töihin.
Kuka on sanonut, että minun pitäisi olla jotain suurta?
Kun tapasin sinut, ei ollut mitään, mitä et voisi tehdä tai olla.
- Tavatessamme olin suurisuinen viisastelija. - Etkä ollut.
Kuinka voit edes sanoa noin?
Selvä, eli minulla olisi aikaa.
Se todellakin on houkuttelevaa.
Kaikki sanomasi kuulostaa järkevältä, -
jos olisin kirjallisesti tai taiteellisesti lahjakas.
Kuuntele minua.
Olet vain tukahduttanut sen.
Olet koko ajan kiistänyt sen tällaisessa elämässä.
Minkä?
Etkö tiedä?
Olet maailman kaunein ja upein olento.
Olet mies.
Tämä on mahdollisuutemme, Frank.
Ainoa mahdollisuutemme.
Hyvä on.
Niinkö?
Miksipä ei?
- Hyvää huomenta kaikille. - Huomenta, Frank.
Franklin, oletpa iloisella tuulella.
- Mitä on tapahtunut? - Herrat, -
minä muutan Pariisiin.
Ja minä muutan Tangeriin!
Yhtiön sisäinen viesti Toledoon.
B.F. Chalmersille, sivukonttorin johtajalle.
Aiempaan, toistuvaan kirjeenvaihtoomme liittyen, -
ilmoitan, että asia on todella tyydyttävästi otettu käsittelyyn. Piste.
Kappalejako. Toteamme nykyisen mainoslauseen täysin epäpäteväksi.
Olemme kuitenkin kehitelleet asiaan ratkaisun:
"Puhuttaessa tuotannonohjauksesta."
Olkaa hyvä, rouva Wheeler. Tässä ovat pyytämänne matkasekit.
- Aivan. - Laivalippunne.
Toimitan nämä lähetystöön puolestanne.
- Hyvää matkaa. - Kiitos.
Syyskuussa. Viimeistään lokakuussa.
Ihmiset ovat iloisempia, kun he nauttivat omasta työstään.
- Aivan. - Ehdottomasti.
Vaikka sinua odottaisikin todella miellyttävä työ, -
niin eikö se todennäköisemmin löytyisi täältä kuin sieltä?
Knox-rakennuksen kerroksesta 15 ei taida olla mahdollista löytää yhtään mitään.
Sama taitaa päteä teihinkin.
Isä!
- Michael. - Isä, luetko meille?
Koko matkan tänne asti.
Meidän täytyy matkustaa isolla laivalla meren toiselle puolelle.
- En tunne sieltä ketään. - Tiedän. En tunne minäkään.
Muistatko, millaista oli aloittaa koulu? Nyt sinulla on monta kaveria.
Arvatkaa, mitä Pariisissa syödään?
- Arvatkaa. - Mitä?
- Limaisia etanoita. - Etanoita?
Limaisia etanoita ja inhottavia sammakonreisiä.
Milly! Missä olet, kulta?
Laittaudu nopeasti. He ovat pian täällä.
- Pukeudutko tuohon mekkoon? - Etkö pidä siitä?
Pidän. Näytät upealta, kulta.
Minun pitää kai kiirehtiä.
Hei, kaverit.
Mitä katsotte?
Shep?
Huutelin sinua joka paikasta.
Hei.
Tässä on vähän naposteltavaa.
- Näyttää hyvälle. Kuolen nälkään. - April, en voi olla sanomatta tätä.
Näytät aivan kissalta, joka on syönyt kanarialinnun.
Onko teillä jotakin kerrottavaa? Edes pikkuruisia uutisia?
Milly, oikeastaan meillä onkin tärkeitä uutisia.
- Tiesin sen. - Kulta, kerro sinä vaan.
Lähdemme Eurooppaan. Pariisiin.
Asumaan.
- Mitä? - Milloin?
- Syyskuussa. - Minkä vuoksi?
Minkä vuoksiko? Olemme aina halunneet sitä.
Lapset ovat tarpeeksi nuoria. Se on hyvin kaunis kaupunki.
Shep, olet ollut siellä. Kerro hänelle.
- Se on upea kaupunki. - Niin.
Milloin teitte päätöksen?
Taisi olla viikko sitten. En muista tarkalleen. Päätimme vain yhtäkkiä lähteä.
- Kerrotte meille vasta nyt. - Meidän oli totuteltava ajatukseen.
Onko sinulla työ siellä vai mitä, Frank?
- Ei oikeastaan. - Mitä tarkoitat?
Frank ei työskentele lainkaan, koska minä hoidan sen.
- Mitä sinä sitten teet, Frank? - Sivistän itseäni hieman ja luen.
Mietin luultavasti, mitä haluankaan elämälläni tehdä.
- Samalla, kun hän elättää sinut? - Aivan.
- Aluksi. - Sihteeri tienaa uskomattomia summia -
hallituksen virastoissa, kuten Natossa tai ECA:lla.
- Elinkustannukset ovat myös pienet. - Hyvin pienet.
Kaipaamme vain jotakin uutta.
Emme nuorene tästä, joten elämästä täytyy nauttia.
- Aivan. - Kuulostaa upealta.
- Ihan oikeastikin kuulostaa... - Kiitos, Milly.
- Meille tulee ikävä teitä. Vai mitä, kulta? - Tietenkin.
- Meillekin tulee teitä ikävä. - Kohotetaan malja Pariisille.
- Pariisille. - Pariisille.
- Kippis. - Kippis.
- Arvaa, mitä ajattelen? - Mitä?
Minusta koko suunnitelma kuulostaa lapselliselta.
Luojan kiitos, olen niin helpottunut.
Niin minustakin. Olin koko ajan sitä mieltä.
Millainen mies istuskelee päivät pitkät aamutakissaan kaivaen nenäänsä, -
- sillä aikaa kun hänen vaimonsa käy töissä? - En todellakaan tiedä, Shep.
Miksi itket?
Mikä hätänä?
Ei mikään, olen vain helpottunut.
- Shep. - Älä itke.
Kyllä kaikki järjestyy.
Voi luoja heidän ilmeitään!
Voi luoja.
- Hyvä luoja! - Tiedätkö, miltä tämä tuntuu, April?
Kun vain puhumme näin. Koko tämä idea lähteä Eurooppaan.
Tunsin näin, kun olin menossa ensimmäisen kerran rintamalle.
Olin varmasti yhtä peloissani kuin muutkin, -
mutta sisäisesti oloni oli mahtava.
Tunsin eläväni. Olevani täynnä verta.
Kaikki tuntui todellisemmalta. Miehet univormuissaan.
Lumi pelloilla, puut. Me kaikki vain kävelimme.
Totta kai olin peloissani, mutta ajattelin vain:
"Tässä se on. Tämä on totuus."
Minäkin tunsin kerran niin.
Milloin?
Kun ensi kerran rakastelimme.
April.
- Mitä nyt? - Bart Pollock on täällä.
Bandyn toimistossa.
Entä sitten?
Näyttää siltä, että hän tahtoo puhua kanssasi.
Älä mainitse minua.
Frank. Mukava nähdä. Tunnetko Bart Pollockin?
- Emme ole koskaan tavanneet, mutta... - Hauska tutustua, Frank.
"Puhuttaessa tuotannonohjauksesta"?
Frank, tämä on fantastista.
Tätä rakastetaan Toledossa.
Todellako?
Tämä Pollock oli täydellistä johtaja-ainesta pahimmillaan.
Miljoonan dollarin hymy ja puolitoista kiloa lihasta korvien välissä.
April, sinun olisi pitänyt kuulla se.
"Frank, tämä on fantastista." Mitä hevonpaskaa.
Olisinpa nähnyt heidän kasvonsa, kun kerroit lähteväsi.
Aivan.
Nyt he tulevat.
- Anteeksi, että olemme myöhässä. - Ette ole.
- Liikenne oli mahdoton. - Kiitos, ei olisi tarvinnut.
- Mukava nähdä. - Eikö ollutkin mahdotonta, Howard?
- No, se on valtatie 12. - Kunhan se tienpätkä on valmis, -
kaikki on taas aloitettava alusta.
- Olet varmaankin John? - Tervehdi heitä, John.
Hauska tavata. Olen kuullut teistä paljon.
- Missä rakkaat lapsenne ovat? - Syntymäpäiväjuhlilla.
- Olen pahoillani, etteivät he ole paikalla. - Ei se mitään.
Jos minun kotiini olisi tulossa joku hulluksi todistettu, -
minäkin varmaan lähettäisin lapset pois.
Kaikki tämä ruoka. Ei teidän olisi tarvinnut nähdä näin paljon vaivaa.
Vain voileipiä. John, tahtoisitko leivän?
Helen on puhunut teistä kuukausia.
Mukavat nuoret Wheelerit Revolutionary Roadilla.
Mukavat nuoret vallankumoukselliset Wheeler Roadilla.
- Tahtoisiko joku sherryä? - Älä vaivaudu, Frank.
Minulle kelpaisi. Juon Heleninkin puolesta, ellei hän tahdo.
Onhan teillä grogilaseja?
Laita sekaan muutama jääpala ja kaada piripintaan.
- Pidän siitä sellaisena. - Eiköhän se onnistu.
Munasalaatti on herkullista, April. Sinun on kerrottava resepti minulle.
- Oletko asianajaja, Frank? - En ole.
- Minä saattaisin tarvita sellaista. - John, ei taas aloiteta.
Isä, voisitko vain istua, syödä mahtavaa munasalaattiasi ja olla sekaantumatta?
Minulla on paljon kysymyksiä, ja olen valmis maksamaan vastauksista.
Tiedän kyllä, että mies, joka jahtaa äitiään sohvapöydän kanssa -
asettaa itsensä laillisesti huonoon asemaan, se on selvää.
John, tule katsomaan tätä ihanaa maisemaa.
Murhan sattuessa se on rikostapaus.
- Aurinko alkaa paistaa! - Jos vain rikkoo pöydän, uhittelee hieman, -
ja äiti päättää viedä jutun oikeuteen, kyse on siviilitapauksesta.
Ehkä näemme sateenkaaren. John, tule katsomaan.
Äiti, mitä jos tekisit meille palveluksen ja tukkisit turpasi!
Rauhoituhan.
Voisin tutkia asiaa, ja suositella jotakuta. Mitä sanot?
Mitä siis teet työksesi, Frank?
- Työskentelen Knox Business Machinesilla. - Suunnitteletko koneita?
- En. - Teet, myyt, korjaat niitä?
- Niin paljon kysymyksiä. - Autan kai myymään niitä.
Työskentelen toimistossa. Oikeastaan...
Se on oikeastaan melko typerä työ. Ei lainkaan mielenkiintoinen.
Miksi sitten olet siellä?
- Ehkä Frank ei tahdo vastailla kysymyksiin. - Hyvä on. Tiedän, ettei se kuulu minulle.
Tiedän sitä paitsi vastauksen.
Jos haluat leikkiä kotia, sinulla on oltava työpaikka.
Jos haluat leikkiä oikein mukavaa ja ihanaa kotia, -
sinulla on oltava työpaikka, jossa et viihdy.
Jos joku kyselee, miksi teet sitä, -
hän on luultavasti iltalomalla hullujenhuoneelta.
Ovatko kaikki samaa mieltä? Äiti?
- Olen pahoillani, Frank. - Älkää olko.
Itse asiassa, John, olen samaa mieltä kaikesta sanomastasi.
Me molemmat olemme. Siksi irtisanonkin itseni syksyllä.
- Lähdemme pois. - Muutamme Pariisiin.
Tiesitkö tästä, äiti?
Mitä mieltä olet asiasta?
Mukavat nuoret Wheelerit...
Mukavat nuoret Wheelerit muuttavat pois.
- John, pyydän. - Rauhoituhan, poika.
Kävisimmekö haukkaamassa raitista ilmaa, mikäli se sopii teille?
- En tiedä, onko se niin hyvä idea... - Kyllä se sopii, jos John haluaa.
- Hyvä. - Sinun jälkeesi.
- Kuulin, että olet matemaatikko. - Kuulit väärin. Se on kaikki mennyttä.
- Mennyttä? - Tiedätkö, mitä sähköshokkihoito on?
- Tiedän. - Minulle on tehty sellainen 37 kertaa.
Kai niiden oli tarkoitus auttaa tunneperäisiin ongelmiini, -
- mutta ne veivät vain matemaattiset lahjani. - Kuinka kauheaa.
Kuinka niin kauheaa? Koska matemaatikot ovat niin kiinnostaviako?
Ei, vaan sähköshokit ovat varmasti kauheita.
Eikä pysty tekemään sitä, mitä haluaa.
Matemaatikkona on varmasti tylsää.
- Pidän naisestasi, Frank. - Minä myös.
Mitä syytä teillä on pakoilla?
- Emme me pakoile. - Mitä Pariisissa on?
- Erilainen elämä. - Ehkä pakenemme sittenkin.
Pakenemme tämän paikan toivotonta tyhjyyttä.
Toivotonta tyhjyyttäkö?
Sinäpä sen sanoit. Moni ihminen ymmärtää tyhjyyden, -
mutta vaatii sisua nähdä toivottomuus.
Hän oli ensimmäinen henkilö, -
joka tuntui ymmärtävän, mistä puhumme.
Se on totta.
Ehkä olemme yhtä hulluja kuin hänkin.
Jos hulluus on sitä, että haluaa elää tarkoituksellisen elämän, -
niin en välitä vaikka olisimmekin täysin järjiltämme.
Välitätkö sinä?
En.
Rakastan sinua valtavasti.
Kerronpa sinulle jotain, Frank. Se Ted Bandy on mukava kaveri.
Kunnon tyyppi. Tarpeeksi hyvä osastonjohtajaksi.
En kuitenkaan oikein pidä siitä, miten hän piti sinut pimennossa kaikki nämä vuodet.
- Kelpaako tämä paikka sinulle? - Kelpaa kyllä.
Minua kiinnostaa vain yksi asia, Frank.
Tietokoneiden myynti amerikkalaisille liikemiehille.
Siksi kokoankin ryhmää.
Kaltaisiasi miehiä. Ei mitään keskinkertaisia myyntimiehiä.
Se tarkoittaa lisää rahaa ja varmaankin vie kenties vähän enemmän aikaasi, -
mutta olisit osana jotain jännittävää, Wheeler.
Tietokoneita.
Kuulostaa jännittävältä.
- Bart. - Bart.
Kysynpä sinulta jotain, Bart.
Muistatko sattumoisin Earl Wheelerin? Kotoisin Yonkersista.
- Eipä tule mieleen. Sukua sinulle? - Isäni.
Hän oli Knoxin myyntimiehenä lähes 20 vuotta.
Earl Wheeler.
Ei ole syytä muistaa häntä.
Hän oli varmasti hyvä mies.
Kuulehan, Bart...
Tämä olisi kai pitänyt kertoa aiemmin.
Lähden firmasta syksyllä.
- Siirrytkö muualle? - Ei mitään sellaista.
Onko kyse rahasta?
Jos kyse on rahasta, löydämme varmasti jonkin...
Arvostan tuota, mutta kyse ei ole rahasta.
Kyse on enemmänkin henkilökohtaisesta asiasta.
Toivottavasti ymmärrät.
Henkilökohtaisesta asiastako? Vai niin.
Frank, kerronpa sinulle jotain, mitä isäni sanoi minulle.
Mies saa vain muutaman tilaisuuden elämässään.
Ellei hän tartu niistä lujasti kiinni, varsin pian hän huomaa pohtivansa, -
kuinka päätyi niin keskinkertaiseksi.
Niin kai.
Tee siis minulle palvelus ja mieti asiaa yön yli.
Keskustele siitä vaimosi kanssa.
Sillä ollaan rehellisiä, missä olisimmekaan ilman vaimojamme?
Frank, jos päätät liittyä meihin, -
et varmasti kadu sitä koskaan.
On myös eräs toinen asia.
Se olisi hieno kunnianosoitus isällesi.
Mieti asiaa kunnolla, Frank.
Tiedät, mitä sinulla on, -
tiedät, mitä tarvitset, -
tiedät, mitä ilman pärjäät.
Sellaista on inventaario.
Tiedät, mitä sinulla on, -
tiedät, mitä tarvitset, -
tiedät, mitä ilman pärjäät.
Sellaista on inventaario.
Hei, Frank.
Pitkä päivä?
Kyllä. Minun on päästävä pois täältä.
Kuulin, että sait ylennyksen.
Iso kiho.
Isäsi olisi varmasti ollut ylpeä sinusta.
Luulisin niin.
Voisin viedä sinut drinkille tai jotain.
Juhlimaan.
Ehkä.
Haen vain tavarani.
Otan nukenrattaani, kolme pääsiäispupuani, kirahvini, -
kaikki nukkeni ja nukketalon ja värikynäni...
- Voisimme antaa nukkekodin Madelinelle. - En halua antaa sitä hänelle.
Minähän sanoin, että isoja tavaroita on hankala pakata.
- Hän saa nalleni ja kolme pääsiäispupuani. - Ei! Vain isot tavarat.
- Mene ulos leikkimään Michaelin kanssa. - Ei huvita.
- Olet ollut sisällä koko päivän. - Ei huvita.
Minuakaan ei huvita kertoa kaikkea 15 kertaan -
jollekulle, joka on liian tylsistynyt ja hölmö kuunnellakseen!
- No niin, April. Mikä hätänä? - Ei mikään.
En usko sinua. Tapahtuiko aamulla jotain?
Tänään ei ole tapahtunut mitään, mistä en olisi tiennyt jo päiviä.
- Mitä? - Luoja. Älä näytä noin typerältä.
- Etkö osaa edes arvata? - Mistä sinä oikein puhut?
Olen raskaana, siinä kaikki.
- Mitä? - Minun piti kertoa vasta, kun lapset ovat nukkumassa, mutta...
Olen ollut aika varma koko viikon, ja tänään kävin lääkärillä, -
ja nyt en voi edes teeskennellä, ettei se ole totta.
- Kuinka pitkällä se on? - Kymmenennellä viikolla.
Kymmenennellä viikolla, ja kerrot siitä vasta nyt?
Ajattelin... En tiedä, mitä ajattelin. Olen todella pahoillani, Frank.
Tiedän, että olet.
Voimme tehdä silti jotain.
Tämä ei estä meitä lähtemästä.
Muistatko sen tytön koululta, josta kerroin?
Kunhan hoidamme asian ennen kahdettatoista viikkoa, niin kaikki on hyvin.
Meidän on tehtävä tämä yhdessä, Frank.
Keksimme kyllä jotain.
Tule tänne.
Kaksitoista viikkoa. Meillä on aikaa päättää.
Niin on.
Rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
HEINÄKUU 1955
Mitä töihin kuuluu, Frank? Selviävätkö he ilman sinua?
Itse asiassa minulle sattui äskettäin jotain huvittavaa.
Keksin erään typerän pikku jutun päästäkseni eroon Bandysta, -
ja yhtäkkiä olenkin viisas nuori mies.
- Niinhän se aina menee. - Se on uskomatonta.
Käytin siihen vain pari minuuttia, -
ja nyt he haluavat minun liittyvän erikoismyyntitiimiin.
Typerykset.
Se olisi huvittavampaa, elleivät he tarjoaisi siitä niin paljon rahaa.
Houkutteleeko se?
Onhan se melko ironista.
Luulin, että kieltäydyit siitä.
En vielä.
Se on vain yksi vaihtoehto, ei muuta.
Sillä palkalla asiat muuttuisivat.
Saisimme paremman asunnon. Voisimme matkustella.
Voisimme olla onnellisia täällä, ainakin vähän aikaa.
On mahdollista, etteivät pariisilaiset ole ainoita, -
jotka pystyvät elämään mielenkiintoisen elämän.
- Oletko jo päättänyt asiasta? - En.
Kuten sanoin, se on vain vaihtoehto, ei muuta.
Oletetaan, että olet oikeassa.
Tienaat suurta palkkaa ja elämme täällä mielenkiintoista elämää.
Etkö silti heittäisi elämäsi hukkaan tekemällä työtä, jota pidät naurettavana?
- Jätetään se minun huolekseni. - Sinun huoleksesiko?
On liian kuuma kinasteluun. Menen uimaan.
- Et halua lähteä. Ethän? - Älä viitsi, April. Totta kai haluan.
Etkä halua. Koska et ole ikinä yrittänyt mitään.
Et voi epäonnistua, jos et yritä mitään.
Miten niin en yritä?
Minä tuen sinua. Maksoin tämän talon.
Teen kymmentuntisia päiviä työssä, jota en voi sietää.
- Sinun ei ole pakko. - Paskat.
En pidä tästä, mutta minulla on selkärankaa kohdata velvollisuuteni.
Vaati selkärankaa elää haluamaansa elämää, Frank.
- Mihin olet menossa? - Jos et pistä pahaksesi, kävisin vessassa.
- Mitä helvettiä ajattelit tehdä tällä? - Mitä sinä aiot tehdä? Estätkö minua?
- Siitä voit olla varma! - Yritä pois.
Kuuntele minua. Jos teet tämän, niin vannon, että...
Teet mitä? Jätätkö minut? Oliko tuo uhkaus vai lupaus?
Koska ostit tämän? Kuinka pitkään sinulla on ollut tämä? Haluan tietää!
Olet aivan liian melodramaattinen tästä.
Kunhan se tehdään ensimmäisten 12 viikon aikana, se on täysin turvallista.
- Sen aika on nyt, April! Enkö minä saa sanoa mielipidettäni? - Tietenkin saat!
Se olisi sinua varten, Frank. Etkö ymmärrä?
- Että saat aikaa, kuten puhuimme. - Miten se voi olla minua varten, -
kun vatsaani vääntää edes miettiessäni sitä.
Minua varten sitten. Sano, että voimme hankkia lapsen Pariisissa.
Sano, että voimme saada erilaisen elämän. Älä pakota minua jäämään tänne, pyydän.
- Emme me voi hankkia lasta Pariisissa. - Miksemme?
En tarvitse kaikkea täältä. En välitä, missä elämme.
Kuka nämä säännöt edes keksi?
Muutimme tänne vain siksi, koska tulin raskaaksi.
Sitten teimme toisen lapsen todistaaksemme, että ensimmäinen ei ollut vahinko.
Miten pitkään aiomme jatkaa tätä?
Frank. Haluatko oikeasti uuden lapsen?
Haluatko sinä? Kerro minulle.
Kerro totuus, Frank. Muistatko sen?
Ennen kerroimme aina totuuden. Tiedätkö, mikä totuudessa on niin hyvää?
Kaikki tietävät, mikä se on, vaikka olisivat eläneet pitkään ilman sitä.
Kukaan ei unohda totuutta, Frank. He vain oppivat valehtelemaan paremmin.
Joten kerro, haluatko oikeasti uuden lapsen?
Tiedän vain, mitä tunnen.
Ja kuka tahansa muukin täysipäinen tuntisi samalla tavoin.
Mutta olen tehnyt kaksi lasta. Eikö sitä oteta huomioon?
Kristus, April! Miten voit edes sanoa noin?
Saat lasten tekemisen näyttämään jonkinlaiselta hiton rangaistukselta!
Minä rakastan lapsiani, Frank.
Oletko varma siitä?
Mitä helvettiä tuo tarkoitti?
April, sanoit juuri, että tyttäremme oli vahinko.
- Mistä tiedän, ettet yrittänyt hankkiutua eroon hänestä tai Michaelista? - En.
Mistä tiedän, ettet yrittänyt huuhtaista koko vitun perhettämme -
- vessanpöntöstä alas? - Tuo ei ole totta. En tietenkään.
- Mistä minä sen tiedän, April? - Lopeta. Pyydän, Frank.
April, tavallinen nainen, tavallinen järjissään oleva äiti -
ei osta kumiletkua tehdäkseen itselleen abortin, -
jotta hän voisi elää jonkinlaista hiton fantasiaa!
Sinä et vain ajattele täysin järkevästi tätä asiaa.
Taitaa ollakin aika, että löydämme jonkun saamaan hieman järjestystä elämääsi.
Ja uusi työkö maksaa senkin?
April, jos tarvitset kallonkutistajaa, niin se maksetaan.
Tietenkin.
Ei tähän taida olla paljon muuta sanottavaa, vai onko?
Pariisi taisi oli aika lapsellinen idea, eikö niin?
Niin taisi olla.
April, voimme olla onnellisia täällä.
Voin tehdä sinut onnelliseksi täällä.
Meillä oli pari upeaa kuukautta. Ei sen tarvitse loppua.
Asiamme järjestyvät vielä. Lupaan sen.
Toivon niin, Frank.
Toivon todellakin niin.
Kiitos, kun odotitte. Herra Pollock tapaa teidät nyt.
Kiitos.
Vialliset ehkäisykeinot pilasivat kaiken.
- En voi sanoa olevani pahoillani. - Olisimme karsinoissamme kaivanneet sinua.
Se ei olisi samanlaista ilman sinua.
Ja sitä paitsi...
Mitä?
Eikö suunnitelmanne vaikuttanut mielestäsi hieman epärealistiselta?
- Asia ei taida minulle kuulua. - Ei kuulukaan.
Sihteerien osastolla juhlitaan.
Muistatko, kun olimme täällä ensimmäistä kertaa?
- Totta kai. - Sanoit, että vaatii erikoista makua -
- Nauttia Viton Hirsimajasta. - Se on niin hirveä, että on lähes mukava.
Katsokaa nyt. Olen niin onnellinen, -
kun porukkamme on taas koossa.
- Eurooppa ei karkaa luotanne. - Se on totta.
April, kultaseni, pistetäänkö jalalla koreasti?
Ei juuri nyt. Ehkä myöhemmin.
- Minä voin tanssia. - Selvä.
Hän taitaa yhä olla hieman masentunut Pariisista?
- Arveletko, että hän tulee kuntoon? - Tietysti.
- Me naiset tarvitsemme pari päivää ja selviämme mistä vain. - Aivan.
Frank.
Frank. Frank!
Milly, oletko kunnossa?
Olen todella pahoillani.
Väistäkää.
Tuopa on hienoa.
Miten pääsemme pois täältä?
Voi pojat.
Älä huoli, Shep. Voimme odottaa.
- Entä lapsenvahti? - Aja Milly kotiin ja mene sinne itsekin.
Molemmat lapsenvahdit pääsevät kotiin. Shep voi ajaa minut kotiin myöhemmin.
Sopiihan se.
Selviät varmaankin täällä?
- Totta kai. - Selvä.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Parempaa vointia.
Olen pahoillani, ettette lähdekään.
Tiedän, että se oli sinulle tärkeää.
Älä käsitä tätä väärin, mutta olen käynyt siellä.
Ei siellä ole paljon tätä kummempaa.
Sen ei olisi tarvinnut olla Pariisi.
Halusit vain pois.
Halusin sisään.
Halusin, että eläisimme taas.
Vuosien ajan luulin meidän jakaneen tämän salaisuuden.
Me olisimme ihmeellisiä maailmassa.
En tiennyt täsmälleen miten, mutta...
Pelkkä mahdollisuus piti toivoni yllä.
Eikö olekin säälittävää?
Niin tyhmää.
Panna nyt toivonsa lupauksiin, joita ei koskaan tehty.
Frank tietää. Hän tietää, mitä haluaa.
Hän on löytänyt paikkansa. Hänellä on kaikki hyvin.
Naimisissa ja kaksi lasta.
Sen pitäisi riittää.
Hänelle se riittääkin.
Hän on oikeassa.
Emme koskaan olleet erityisiä, tarkoitettuja siihen tai mitään sellaista.
Olittepa.
Te olette...
Te olette Wheelerit. Olette loistava pari. Kaikki sanovat niin.
Näin täysin erilaisen tulevaisuuden.
En voi olla näkemättä sitä.
En voi lähteä.
En voi jäädäkään.
Minusta ei ole hyötyä kenellekään.
Tule.
Tehdään se.
- Vien sinut jonnekin. - Ei. Tehdään se tässä ja nyt.
Tätä olen aina halunnut.
- Rakastan sinua. - Älä sano noin.
Ei. Tarkoitan sitä. Rakastan sinua.
Pyydän. Ole hetki hiljaa.
Sitten voit viedä minut kotiin.
Ulkona on kaunista.
Niin on.
Tiedätkö, mikä päivä tänään on?
- On kulunut 12 viikkoa. - Aivan.
Tämä on ollut aika hullu kesä. Olemme molemmat olleet stressin alaisina.
Ymmärrän, miksi olet tolaltasi.
Tiedät, etten aio maata kanssasi, ja haluat tietää syyn.
Olen pahoillani, Frank. En haluaisi puhua siitä.
Mistä sitten puhuisimme, April?
Sopisiko, ettemme puhuisi lainkaan?
Emmekö voisi elää päivä kerrallaan parhaamme mukaan, -
eikä niin, että pitäisi puhua kaikesta koko ajan?
En mielestäni ehdottanut, että puhuisimme kaikesta koko ajan.
Tarkoitin, että me molemmat olemme olleet stressin alaisina.
Meidän pitäisi auttaa toisiamme parhaamme mukaan.
Tiedän kyllä, että oma käytökseni on ollut aika outoa viime aikoina.
Itse asiassa haluaisin kertoa sinulle jotain.
Olen ollut muutaman kerran tytön kanssa kaupungissa.
Tytön, jota tuskin tunnen.
Se ei merkinnyt minulle mitään.
Se on nyt ohi. Oikeasti.
Jos en olisi varma siitä, en varmaankaan olisi kertonut sinulle.
- Miksi teit sen? - Kulta, en tiedä.
Se oli vain halua olla taas mies niiden aborttijuttujen jälkeen.
Jonkinlainen neuroottinen ja järjetön tarve todistaa jotain.
Ei. En tarkoittanut, miksi olit tytön kanssa. Tarkoitin, -
että miksi kerroit minulle?
- Mitä tarkoitat? - Mikä sen tarkoitus oli?
Oliko sen tarkoitus saada minut mustasukkaiseksi tai jotain?
Oliko sen tarkoitus saada minut rakastumaan sinuun, -
vai saada minut takaisin sänkyyn?
Mitä haluat minun sanovan, Frank?
Sano vaan, mitä tunnet.
En tunne mitään.
Toisin sanoen sinua ei kiinnosta tekemiseni, eikä se, ketä panen.
Ei. Niin kai sitten.
Pane, ketä haluat.
- Etkö ymmärrä, että haluan sinun välittävän? - Tiedän, että haluat.
Välittäisinkin, jos rakastaisin sinua. Niin ei kuitenkaan ole. Tajusin sen juuri.
- Sen takia en halua puhua sinulle. - Älä kuseta, April.
- Tiedät hyvin, että rakastat minua. - Niinkö luulet?
Tiedät hemmetin hyvin.
Onko ketään kotona?
Anteeksi, että päivällisessä kestää. Haluaako joku toisen juoman?
Älä huoli. On mukava vain istua ja jutella.
Sinun ei olisi pitänyt nähdä tätä vaivaa. Pakkaamisesikin lisäksi.
Sinulla on varmastikin paljon hommia. Ei tahallista kaksoismerkitystä
Itse asiassa suunnitelmat ovat muuttuneet.
Ajattelin sen olevan ilmiselvää. April on raskaana.
- Onneksi olkoon! - Voi, April!
En voi kuvata sanoin, kuinka onnellinen olen.
- Taidatte tarvita isomman talon. - Odotahan, äiti.
En ymmärrä. Mikä siinä on niin ilmiselvää?
Hän on raskaana. Mitä sitten? Eikö Euroopassa saada lapsia?
Missään ei kannusteta hankkimaan lapsia, ellei siihen ole varaa.
Selvä. Rahakysymys siis. Raha on hyvä syy.
Se on tuskin koskaan kuitenkaan todellinen syy.
Mikä todellinen syy on?
Puhuiko vaimosi sinut ulos siitä?
Päättikö pieni naisesi, ettei hän olekaan valmis luopumaan kotileikistä?
Ei se olekaan sitä. Hän näyttää liian kovalta -
ja todella päättäväiseltä.
Hyvä on. Kyse täytyi olla sinusta. Mitä tapahtui?
- John, olet töykeä. - Ei. Mitä tapahtui, Frank?
Aloitko pelätä? Päätitkö, että täällä onkin parempi olla?
Ajattelit, että olisi mukavampaa -
olla täällä toivottomassa tyhjyydessä, loppujen lopuksi?
Se oli siinä. Katsokaa häntä. Mikä hätänä, Wheeler? Olenko oikeassa?
- Hyvä on, poika. Mielestäni olisi parempi... - Tiedättekö mitä?
En yllättyisi, vaikka hän olisi pannut hänet paksuksi tarkoituksella, -
jotta voisi piileskellä lopun elämäänsä äitiysmekon takana.
Silloin hänen ei tarvitsisi koskaan tietää, mistä hänet on tehty.
Kuuntele! Eiköhän tuossa ollut jo tarpeeksi.
Kuka helvetti luulet olevasi?
Tulet puhumaan tänne täysin päätöntä juttuasi.
Mielestäni jonkun on aika käskeä sinua pitämään turpasi tukossa.
- Hän ei ole terve, Frank. - Paskat terveestä!
En välitä pätkääkään onko hän sairas, terve, kuollut tai elossa.
Pitäköön mielipiteensä siellä helvetin hullujenhuoneella, minne ne kuuluvatkin!
- Lähdetään, poika. - Tule, John.
Mahtava mies sinulla, April.
Mahtava perheenisä.
Olen pahoillani puolestasi.
Ehkä kuitenkin ansaitsette toisenne.
Tapa, millä katsot häntä, saa minut olemaan pahoillaan hänenkin puolestaan.
Olet tainnut olla hänelle aika tyly, -
jos vauvojen tekeminen on hänelle ainoa tapa todistaa, että hänellä on pallit.
- Sinä saatanan... - Ei! Hän ei ole terve, Frank!
Hyvä on, John. Lähdetään autolle.
April, olen todella pahoillani.
Aivan, anteeksi! Anteeksi!
Äiti, pyysinkö jo tarpeeksi monesti anteeksi?
Perkele! Minäkin olen pahoillani.
Olen varmasti eniten pahoillaan oleva kusipää.
Minulla ei olekaan kovin monta syytä olla iloinen.
Vai onko?
Tiedättekö mitä?
Yhdestä asiasta olen iloinen.
Haluatteko tietää, mistä?
Olen iloinen, etten ole tuo lapsi.
Hyvä on, älä sano sitä.
Älä sano sitä. Anna kun arvaan.
Tein itsestäni kuvottavan näyn, eikö?
- Oikein. - Ja kaikki tuon miehen sanoma oli totta?
Ilmeisesti minun ei tarvitse.
- Sanoit sen puolestani. - Olet väärässä, April.
- Niinkö? Miksi? - Koska tuo mies on mielisairas.
Hän on mielisairas. Tiedätkö, miten mielisairaus määritellään?
- En. Tiedätkö itse? - Se on kyvyttömyyttä ymmärtää toista ihmistä.
Se on kyvyttömyyttä rakastaa.
April.
Kyvyttömyyttä... Kyvyttömyyttä rakastaa.
Frank, olet todella loistava puhuja.
Jos mustan voisi muuttaa valkoiseksi puhumalla, -
olisit oikea mies siihen hommaan. Eli olen hullu, koska en rakasta sinua?
- Sitäkö tarkoitat? - En!
Et ole hullu ja rakastat minua. Sitä tarkoitankin.
En rakasta. Minä vihaan sinua.
Olet vain poika, joka sai minut kerran nauramaan juhlissa.
Nyt näkemisesikin kuvottaa minua.
Jos tulet yhtään lähemmäs, tai kosket minuun, taidan huutaa.
Lopeta tämä, April.
Haista vittu, April! Haistakaa vittu, sinä ja koko räkäinen...
Mitä aiot tehdä? Lyötkö minua, näyttääksesi paljonko rakastat minua?
Ei minun tarvitse. Et ole vaivan arvoinen.
Et ole edes ruudin arvoinen, jolla sinut räjäyttäisi.
Olet vain tyhjä naisen kuori!
Mitä helvettiä teet talossani, jos vihaat minua niin paljon?
Miksi helvetissä menit naimisiin kanssani?
Miksi helvetissä olet raskaana minulle?
Mikset vain hankkiutunut eroon siitä?
Kuuntele. Minulla on uutisia sinulle.
Toivon sydämestäni, että olisit tehnyt sen.
April!
- Pysy erossa minusta. - April, kuuntele!
- Enkö pääse sinusta eroon edes metsässä? - April, en tarkoittanut sitä.
- En tarkoittanut sanomaani. - Vieläkö jaksat puhua?
Eikö sinua saa hiljaiseksi?
Minun täytyy ajatella. Etkö ymmärrä?
- Tulisit takaisin sisään. Mitä teet täällä... - Haluatko, että huudan taas?
Minä huudan. Olen tosissani.
Hyvä on.
Hyvää huomenta.
Huomenta.
Tahtoisitko munakokkelia vai munakasta?
En tiedä.
Ei sillä ole väliä.
- Munakokkeli käy, ellei siitä ole vaivaa. - Selvä.
Minäkin otan sitä.
Eikö olekin mukavaa syödä aamiaista vaihteeksi ilman lapsia?
Kyllä.
Ajattelin, että sinulle kelpaisi tänään kunnon aamupala.
Sinullahan on tärkeä päivä tänään.
Eikö sinulla ole tänään tapaaminen Pollockin kanssa?
Aivan.
- Suuri asia. - Niin ajattelinkin.
Ainakin heille.
Mitä luulet tekeväsi uudessa työssäsi?
Et ole kertonut minulle siitä.
Enkö?
Työni taitaa koskea Knoxin valmistelua suuren tietokoneen ostoa varten.
Se on jopa 500-mallia suurempi.
- Enkö kertonut siitä sinulle? - Et.
Mikset kertoisi nyt?
Periaatteessa se on vain suuri ja nopea laskukone.
Mekaanisten osien sijaan -
siinä on tuhansia elektroniputkia.
Ymmärrän.
Ainakin luulen ymmärtäväni.
Niin, sehän on varsin kiinnostava.
Enpä tiedä.
Onhan se tavallaan kiinnostavaa.
Sinun tulisi arvostaa työtäsi, Frank.
Olet selvästikin hyvä siinä.
Pitäisikin tästä varmaan lähteä.
Kuule, April...
Tämä oli oikein mukavaa.
Tämä oli erinomainen aamiainen.
Tuskinpa olen ikinä saanut parempaa.
Kiitos. Minäkin pidin siitä.
Sinä et siis...
Etkö siis vihaa minua?
En tietenkään.
Hyvää työpäivää.
Selvä. Näkemiin.
Haloo? Milly? Onko kaikki hyvin?
En voi paremmin, siksi soitinkin.
Jos siitä ei ole vaivaa, tämä ilta olisi hyvä.
Mitä?
Ei, jos he leikkivät ulkona.
Ei.
Älä kutsu heitä sisään.
Suukota heitä puolestani.
Kerro heille, että...
Kerro heille...
Tiedät siis, hienoa.
Kiitos, Milly. Kuulemiin.
Taidan tarvita apua.
115 Revolutionary Road.
- Frank, kerrottiinko sinulle, mitä tapahtui? - Voi luoja.
Shep, en ymmärtänyt puoliakaan siitä.
Hän sanoi, että sikiö oli ulkona, ennen kuin he saapuivat tänne.
Sitten heidän piti tehdä leikkaus, jotta istukka saataisiin ulos.
Hän vuotaa yhä verta.
April menetti paljon verta ennen ambulanssin tuloa, ja nyt he tyrehdyttävät sitä.
Hän puhui asioista, joita en ymmärtänyt. Jotakin verisuonista...
Hän sanoi, että April on tajuton.
- Frank, istu alas. - Miksi helvetissä istuisin?
Frank, yritä rauhoittua.
- Polta tupakka. - April teki sen itselleen, Shep.
Hän teki sen itselleen.
Haen sinulle kahvia.
Eivätkö he olleetkin ihania ihmisiä, Shep?
Se oli järkyttävää.
- April parka. - Kiitos.
Frank asuu kaupungissa nykyään. Missä hän työskentelikään?
- Bart Pollockilla. - Tietokonealallako?
- Mielenkiintoinen yhtiö. - Oletteko nähneet häntä sen jälkeen?
Emme täällä. Frankilla on liikaa muistoja täällä.
Shep on nähnyt hänet kaupungissa. Etkö oletkin, kultaseni?
Frank on omistautunut lapsilleen.
Hän kuluttaa kaiken vapaa-aikansa heidän kanssaan.
Suokaa anteeksi.
Oletko kunnossa?
En tahdo puhua enää Wheelereistä.
Selvä.
Meidän ei ole pakko.
Isä, katso!
En voi sanoa, miten tyytyväinen olen siitä, että sain Revolutionary Roadin talon myytyä, Howard.
Kun ajan sen ohitse, iloitsen -
kun näen sen huippukunnossa ja siistinä.
Valot kaikissa ikkunoissa.
Arvaa mitä? Rakastin sitä taloa vuosikaudet.
Bracet ovat ainoat sinne oikeasti sopivat ihmiset, joihin olen törmännyt.
He ovat todella mukavia ja seurallisia ihmisiä.
Tarkoitat kai Wheelereitä lukuun ottamatta.
Pidin heistä kovasti.
He olivat hieman liian oikullisia makuuni. Neuroottisia.
En ikinä painottanut sitä, mutta he olivat usein hankalia ihmisiä monellakin tavalla.
Suurin syy siihen, miksi se talo oli vaikea saada myytyä, -
oli se, että he antoivat sen rapistua.
Kieroja ikkunanpieliä, vesivahinkoja kellarissa, seinät täynnä piirroksia, -
ovinupeissa oli likatahroja ja...